To je moj svet.
Neusmiljen, robat in mrzel.
Povem vam, da je mega!
Vse ima! Led, skale, led, sneg, led. Ogromno ledu.
Veliko sodobnega udobja, najboljše pa je, da smo vsi veseli.
In to zato, ker stoji naš svet na kamnih.
Ne ta teh, ampak na teh.
Veste, naši zakoni so vklesani v kamne.
Dobesedno vklesani v kamne,
razlaga in uveljavlja pa jih Varuh kamnov.
Kamni nas ščitijo in varujejo.
V njih so napisane pomembne stvari, ki jih moramo vedeti. Kako je nastal svet,
ko smo vsi padli iz zadnjice nebeškega jaka.
In da je naš svet otok, ki plava v morju neskončnih oblakov
ter počiva na hrbtih orjaških gorskih mamutov.
In da moramo mamute hraniti z ledom, da se ne pregrejejo in umrejo,
mi pa bi padli v veliko praznino.
Spodaj ni ničesar!
Moj najljubši kamen pa pravi, da je treba udariti gong,
ki prebudi žarečega polža,
da lahko leze čez nebo in osvetli vas.
Tega imam najraje. Dejansko je to najpomembnejša naloga.
In če se malo pohvalim, to nalogo ima moj oče.
Opravlja jo zavzeto, predano in s pomočjo svojega krepkega pomočnika …
Pokonci, Migo! Gong je treba udariti.
Mene. To!
Recimo, da se učim vihteti vrv.
In kolo.
In ročico.
Če moj očka ne bi udaril gonga, bi bili vsi v temi.
Sprosti!
Ni preprosto. Zahteva spretnost, kamnite živce
in pa trdo, močno glavo na ramenih.
Saj ne moremo drugače udariti gonga.
To, ja.
In to daje mojemu očetu življenjski smisel.
Kot sem rekel, gre za pomembno delo, ki bo nekega dne moje.
Dobra, očka!
In komaj čakam dan, ko bom sam budil vas.
Poglej vse te, ki jih poznam, jetije, ki jih rad imam.
Zbujajo se v ta krasen dan,
nasmejanih obrazov, ki nam polepšajo dom.
Pri nas je vedno živo, za dolgčas časa ni.
Ozri se okoli,
poglej te skale, led in sneg,
ledeno mrzle,
ja, to res je krasen svet.
Hej, hej! Glej nov dan,
kot vsak do zdaj.
Vedno naj vse ostane, kot je,
naj se nič ne spremeni.
Ubogam kamne in dobro mi gre.
Kako bi lahko bilo še bolje? Je, kot je,
in to je popolno.
Glej, kako vsak svoje naredi, kako se njegovo srce veseli.
Vse ima, veljavo, namen,
in tega si želim, da bi vsak bil name ponosen.
Rad bi služil drugim.
Res misliš, da nas držijo gor mamuti?
Kaj pa drži mamute?
Halo? Mamuti stojijo vse do dna.
Ne poslušaj jih, o kamnih dvomijo. In tega se ne počne, a ne?
Če nekje globoko vprašanje tli, ki zapelje te s poti,
ga lepo nazaj potlači, dokler se ne razblini.
Razumeš? –Kje je Migo?
Migo, nikoli ne boš skrbel za gong, če ne boš vadil.
Svojo čelado boš dobil.
Pokvaril sem presenečenje. Oprosti, očka. –Svojo čelado? Je napočil ta dan?
Čestitam, Migo!
Danes je velik dan, sinko! –Hej, vadil bom z gongom!
Zapojmo skupaj!
Hej, hej! Glej nov dan,
kot vsak do zdaj.
Vedno naj vse ostane, kot je,
naj se nič ne spremeni.
Saj radi tako živimo,
in dobro nam gre.
Kako bi lahko bilo še bolje?
Je, kot je, in to je popolno.
Le daj, Migo, daj.
Pravim,
to je popolno.
Le daj, Migo, daj.
Pravim,
to je popolno.
Vaja z gongom!
–Vaja z gongom!
Vaja z gongom!
Si pripravljen? –Več kot to.
Komaj čakam, da bo to moje delo!
Kmalu se boš pridružil družinskim veljakom.
Stric Ploskoglavec, dedek Udrta buča,
pradedek Ravna betica, teta Počena buča, stric Možganar,
teta Bum Bum, Brezvratni Nando, bratranec Počepnik.
Duško in njegova butasta teorija o kladivu.
Njega ne omenjamo. In tvoja mama.
Ko bi te lahko vsaj ona učila.
Očka, dobro ti gre. –Hvala, sinko.
Najprej preveri veter.
Hitro te lahko odpihne s smeri. –Dobro, veter.
Dobro. Zdaj pa dobro nameri.
Ne bo ti uspelo, če nisi prav nameril. –Dobro, nameri!
Odlično! Naslednje je pomembno.
Čeprav veš, da bo zabolelo, moraš udariti z vso silo.
Pa res boli? –Samo prvo leto ali dve.
Si bil res tako visok kot jaz? –Ne, precej višji sem bil.
Več let je trajalo, da sem se tako skrčil. Niti dneva nisem izpustil.
Ja! –Mega!
Si pripravljen? –Sem. –Potem pa reci, sinko.
Sprosti!
Sem omenil, da moraš dvigniti noge? –Ne.
Dvigniti moraš noge. –Razumem.
Dobro, sprosti!
Sprosti!
Sprosti.
Nisem še videl česa takega.
Sprosti!
To, Migo!
Meechee.
Migo, popravi smer!
Popravi smer! O, ne.
Kje je moja čelada?
Kaj pa je to?
Kaj?
Proč!
Nehajte! Ni smešno!
Poglej to malo nogo! Mala noga.
Mala noga! Ojoj, mala noga je!
O, ne! Ne, vrni se!
Pri svetih kamnih!
Tole morate videti! Pridite sem! Pridite!
Druščina! Poslušajte! Druščina!
Migo, gong si zgrešil. –Vem.
Gong si zgrešil, Migo. –Vem.
Pridite, zberite se.
Videl sem malo nogo!
Kaj? –Kaj?
Kaj?
Pridite in poglejte sami. Pridite! Gremo!
Zmešan je. –Očka!
Z neba je šel proti meni. Nekakšna svetleča leteča reč.
Tak zvok je oddajala …
In potem me je pobrala. Poglejte, tam je.
Ne! Ampak …
Ne, ne, ne!
Tukaj je bila!
Prisežem! Ta svetleča leteča reč.
Iz nje je priletel mala noga. Puf!
In potem ga je pokrila neka ogromna koža.
Nato me je zagledal in zapel čudno, najlepšo pesem. Takole …
Skoraj. Bolj …
Tu nekje še mora biti. Poiščimo ga. Dajmo!
Da je še tu?
V vasi je lahko. –V moji hiši!
Pojdite po otroke!
Migu se je zmešalo!
Mala noga je rekel. –Je to možno?
Tukaj si! –Je resničen? –Čakajte!
Ni bil grozen, ampak celo srčkan.
Umaknite se mojemu očku!
Hočem reči Varuhu kamnov. Očka, oprosti.
Mislim, Varuh kamnov. Thorp, zamočil si.
Dobro jutro vsem. Kako ste?
Ojoj! –Gre za to, da je Migo zgrešil gong?
Malo nogo je videl. –Mogoče je še tu!
Pravi, da je padel z neba. –Pomiri se. Veš, kako je drugače.
Poskusil bom, ampak me je strah.
Vem, da vas je Migo razburil s svojo zgodbico,
a se vam ni treba bati, ker ni resnična.
Ampak res sem ga videl!
Ne, nisi. –Sem.
Nisi ga mogel, ker jih ni.
Vem, ker kamen pravi, da ni bitij, kot je mala noga.
Točno tako, jasno kot beli dan.
Vem, ampak videl sem ga pred sabo.
Migo, kako veš, da je bil mala noga? –Ker je imel malo nogo.
Očka?
Očka, očitno je nekaj videl. –Saj ne zanikam tega.
Najbrž mu je spodrsnilo, zmedel se je zaradi udarca v glavo in videl jaka.
Zdaj pa razumem.
Če Migo trdi, da je videl malo nogo, potem pravi, da se kamen moti.
Migo, praviš, da se kamen moti? –Ne, ne pravi tega.
Naj se pomenim z njim. Otroci pač. Migo, kaj počneš?
Pred vso vasjo izzivaš Varuha kamnov?
Očka, kateri nasvet mi vedno daš?
"Naredi, kar ti naročijo." –Drugega.
"Ne izstopaj." –Drugega.
"Upoštevaj kamne, bodi priden, vedno se strinjaj z Varuhom."
"Vedno bodi iskren." –To velja za udarec v gong, ne za kamne.
Ker če nasprotuje kamnom, ne more biti iskreno.
Toda če rečem, da nisem videl male noge, bom lagal.
Migo, mislil sem, da želiš postati naslednji udarjalec gonga.
Želim. –Še vedno trdiš, da se kamen moti?
Če to, da sem videl malo nogo, pomeni, da se kamen moti, potem ja.
O, Migo.
Te besede me resnično bolijo, vendar mi nisi dal izbire.
Nasprotovanje kamnom je huda kršitev.
Od danes si izgnan iz vasi!
Kaj? –Dokler ne boš stopil pred nas in nam povedal resnice.
Saj govorim resnico.
To je vse. Nazaj na delo. Ustvarimo še en popoln dan.
Varuh kamnov, prosim te. Moj sin je.
Daj mu malo časa za premislek. Prišel bo k pameti.
Sooze.
Izgnan si. Veš, kaj to pomeni. –Vem.
Res? In kaj pomeni?
Thorp! –Že grem. Vrnila se bova k temu.
Le redki lahko preživijo v mrzlem, krutem okolju Himalaje,
to iznajdljivo bitje pa kljubuje okoliščinam.
Redek himalajski pajek skakač!
Danes v Divjih živalih Percyla Pattersona.
Ta živahen pajkovec naenkrat izleže tisoč jajčec
in lahko skoči 15 metrov visoko!
Gotovo se mora dobro psihično pripraviti.
Napada! O, ne! Strup mi gre v možgane!
Ne čutim obraza. Snemaj, snemaj.
Rez!
Pred vašimi očmi se topim. –Percy!
Dodali bomo posebne učinke. Topim se.
Percy. –Izreži ta del. Na eno oko bom zamižal.
Moje oko!
Rez! Kaj počneš? –Našo oddajo rešujem.
Napad bi hudo povečal gledanost. –Naša oddaja je izobraževalna.
Spodbuja spoštovanje do vseh naših sobitij na planetu.
Vem, zato pa je nihče ne gleda. –Še sam je zato ne gledam.
Brenda, če pajek ne skoči, je dolgočasno.
Skočil je!
To pa je bilo razburljivo. Smo posneli? Ne, seveda ne.
Dobro, bom pač šel tja in naredil intervju z lubjem.
Jeti! –Kaj?
Letalo je strmoglavilo v sneg.
Zobje, kremplji, ogromen!
Jetija sem videl!
Jetija? Povabim vas na pijačo, vi pa mi povejte vse o njem.
Saj mi verjamete, ne? –Seveda vam.
Res? Lahko mi zaupate. Letala pilotiram.
Migo.
Kdo je to? –Migo.
Halo?
Mala noga, si ti?
Mogoče se mi meša. Ni čudno, da mi nihče ne verjame.
Mi ti verjamemo. –Živjo.
Migo.
Fleem! –Kaj je?
Vi ste. –Se mi samo zdi,
da je razočaran, ker smo mi?
Bi rad dokaz, da si videl, kar si videl? –Ja.
Imamo ga.
Torej mi verjamete, da sem videl …
Malo …
Prisluškujejo. –Kdo?
Zatiralska ušesa.
Ja.
Sem, prikrito.
Je lahko ta dan še bolj čuden?
Je to preblizu?
Veš, kaj si zdaj? Tak kot mi.
Hej, počakaj!
Tak kot mi! Tak kot mi!
Ne povej Gwangiju, da sem to rekel, a ima preganjavico.
Fleem, se pogovarjaš o meni? –O tem ti govorim.
Kolka govori s kamni, kot da jo slišijo. –Fleem!
Pravijo, da sem tečen, zoprn in prava nadloga.
Ampak kdo sploh posluša mamo, ne?
Kam me peljete? –Naš vodja zahteva sestanek.
Čakajte, imate vodjo? Koga? –Videl boš.
Ojoj.
Tu je.
Meechee? –Dobrodošel. Res sem vesela, da si tu.
Kaj? Kaj točno je tole?
Tajni sedež DMN-ja.
Dmnja? –Ne, kratica je. DMN.
Pomeni pa "Depci, mala noga je". –Fleem.
"Društvo za male noge" smo.
Moje ime je sočnejše.
Ste neke vrste klub oboževalcev malih nog?
Čakaj, in ti si vodja? Saj si vendar hči Varuha kamnov.
Glej, rada imam očeta, ampak ni ravno odprt za nove ideje.
Ker vprašanja vodijo do znanja. –Znanje pa je moč.
Torej ne le, da verjamete v malo nogo, tudi iščete ga.
Ja, vidiš križce?
Leta že preiskujemo goro, da bi ga našli.
Križce iščete? –Ne, malo nogo.
In ti si ga videl. –Ampak tega ne morem dokazati.
Tu nastopimo mi. Gwangi, pokaži mu dokaz.
Tu imaš dokaz.
Prvi predmet, koža male noge.
Dokazi kažejo, da menjajo kožo enkrat letno.
Drugi predmet, rog. Najbrž ima samo enega.
In potem je še tole.
Zvitek nevidne modrosti.
Predstavljaj si, kakšne izjemne reči pišejo nanj.
Kup dreka, če vprašaš mene.
To ne dokazuje ničesar! –Pokaži mu še zadnjega.
Prvi predmet, ki sem ga našla in ki je sprožil naše iskanje.
To je bil sprožilec. Sprožil se je!
Poglej to malo nogo.
Res si ga videl.
Kam je šel? –Ne vem!
Pomisli! –Sezi v svoj spomin!
Mahni ga! –Ne, veter ga je odnesel nad oblake!
V katero smer? Gor, postrani? Kam?
Dol! –Si rekel dol?
Mahni ga! –Fleem!
Seveda, dol!
Vedno se mi je zdelo čudno, da gora lebdi,
če nas očitno neka nevidna sila vleče dol
in preprečuje stvarem, da jih odnese v nebo.
Seveda je to samo teorija, ampak zato nismo našli nobenega.
Ker je tukaj, pod oblaki.
In tja moramo, če hočemo najti dokaz.
V nič?
Zmešani ste. –Ne govori, da sem zmešan.
Norcu nikoli ne reci, da je zmešan.
Veste, zakaj se reče temu "nič"? Ker ni ničesar spodaj!
Zakaj tako misliš? –Ker je vklesano v kamnih.
Vklesano je tudi, da ni male noge, pa si ga sam videl.
Ja, in zakaj imamo kamen, ki pravi, česa ni?
Ni to dokaz, da to dejansko je?
In če se moti en kamen, se lahko tudi drugi.
Še drugi kamni? Koliko se jih po vašem moti?
Celo ogrinjalo.
Tole je noro. Odhajam.
Migo, čakaj.
Rad bi dokazal, da sem videl malo nogo, da me bodo od-izgnali.
Vi pa želite uničiti vse, na čemer stoji svet?
Ne gre samo za rušenje starih idej, ampak za iskanje novih.
Pridi z mano.
Mislimo, da poznamo ta svet,
a bolje poglej,
tu je skrito mnogo več, še mnogo lepega.
Ne vemo, kako velik je svet,
in šele odkrivamo ga.
Zato ga odkrij.
Daleč od tvojih pravil
leži skrivnosten svet, ki te vabi, da ga odkrij.
Vprašanja, ki nas begajo,
so del naše radovednosti, in tako je prav.
Poglej za vsak vogal,
preišči vsak košček neba,
saj življenje skriva čudesa.
Svet je čudovit.
Zakoplji pod površje, le kaj še lahko spoznaš?
Nato koplji še globlje,
saj slutiš, da nekaj je tam. Obrni vsak kamen,
za resnico se podaj.
Poslušaj, ko srce te kliče,
saj veš, da kliče te.
Daleč od tvojih pravil
leži skrivnosten svet, ki te vabi, da ga odkrij.
Vprašanja, ki nas begajo,
so del naše radovednosti, in tako je prav.
Poglej za vsak vogal,
preišči vsak košček neba,
saj življenje skriva čudesa.
Svet je čudovit.
Življenje je čudovito.
Migo, tam spodaj čaka svet.
Prav, šel bom. –Res?
Imate načrt? –Seveda ga imamo.
Po mojem je treba še malo načrtovati načrt.
Lepo, da sem te spoznal!
Popraviti moram pas. Pretesen je.
Mislim, da bo dovolj vrvi. –Misliš?
Ne vemo, kako globoko je. In pa samo toliko je imamo.
Prav, pohiteti moramo. Gwangi, zaupaj mu načrt.
Ojoj. –Posluh!
Enkrat povleci za niže, dvakrat za stoj, trikrat za gor.
Štirikrat pomeni, da si na dnu in da je varno priti za tabo.
Čakaj, kaj je že dvakrat? –Saj je vseeno.
Tvoja varna beseda je "mistično bitje".
To je dejansko bolj fraza.
Če jo zakričiš, prekinemo in te povlečemo gor.
In če lepo preprosto zakričim "Na pomoč"?
Dobro se boš odrezal.
Res tako misliš? –Dajmo!
Migo! Lahko dobim tvoje stvari, če umreš?
Fleem! –Prav, oprosti. Ko umreš.
Kaj vidiš? –Za zdaj samo oblake in še več oblakov.
Čakaj, kaj pa je to? –O, ne!
Pardon, samo moja roka je. –Še dobro.
Še vedno oblaki, še več oblakov.
Ojoj, koliko je teh oblakov.
Meechee, si tu? –Thorp!
Zakaj …
Mistično bitje!
Kaj vi čudaki počnete tule?
Mistično bitje! –Kaj je to?
Veter.
Tu dela čudne zvoke.
Mistično bitje!
Nehajte. Čudno se vedete.
Ne maram čudnega. Čudno je čudno.
Mislim, da sem slišal Miga z visokim zoprnim glasom. Kje je?
Visi z … –Ne vemo, kje bi bil.
Kolikokrat je že bilo za gor? Kolikokrat?
Tule nekaj ne štima. Naj pomislim.
Nekaj se ne ujema. Računanje mi ne gre. Z mano greste.
O, ne!
Nikakor ni dovolj vrvi!
Druščina?
Ojoj.
Tole pa še zdaleč ni nič!
To je še kako nekaj.
Ojoj! Poglej se! Živjo, malček!
O, ne!
To je pa kruto! Ti bom že pokazal. Tu imaš!
To! Teci, malček! Teci v svobodo!
Svetleča leteča reč!
Mala noga.
Ne. Ne, ne!
Ne! Skala! Skala!
Ne. Ne, ne!
PRI JAKU POHODNIŠKA KRČMA
Dobro, nazaj, nazaj.
Rad bi intervjuval moškega, ki naj bi videl jetija.
Pa mu dejansko verjameš? –Seveda ne, za TV je pa privlačno.
Višinsko bolezen ima. Pomoč potrebuje.
Najprej naj on pomaga nam. –Kaj?
Brenda, veš, po čem slovi ta vas?
Po jetijih. Tu imajo več videnj jetijev kot kjer koli na planetu.
In?
Predstavljaj si tole. Tu iščemo himalajskega pajka skakača,
posnamemo pa jetija.
Objavimo posnetek, ki se razširi po svetu in bum! Moja gledanost poskoči.
Jetiji ne obstajajo. –Ali pač?
V mestu sem danes kupil obleko. Huda je. Hodulje ima in vse.
Boš oblekel tole in preslepil oboževalce?
Kje pa! Jaz bom pred kamero. Ti jo boš oblekla.
Kaj se je zgodilo s tabo?
Kje je Percy, ki obožuje živali,
ki me je navdušil, da imam rada živali, in ki je pošten?
Še vedno sem pošten.
Le nekaj moram narediti brez poštenosti, potem bom pa spet pošten.
Poštenost se bo cedila iz mene. Kopal se bom v njej,
pijačo "poštenost" bom imel,
ki je ne bom oglaševal zastonj, bom pa podaril zaslužek.
Tako zelo bom pošten!
Brenda, prosim. Nihče ne gleda moje oddaje.
Bi rada rešila izumirajočo vrsto?
Potem reši mene.
Brenda.
Tako sem živčen. Tale je za mojo punco.
Brenda, čakaj. Naj ti pojasnim.
Lisa, bi se poročila …
Sem mislil, da mi je uspelo, ko oddajo so mi dali,
ampak enim ni všeč in so na dno me zdaj poslali.
Težko tekmuješ s plešočimi prašiči,
vevericami na vodi in opicami kavboji. –Pod pritiskom!
Usmili se me, nisem Percy, kot nekoč,
ko sem se kopal v uspehu, ko nekaj sem veljal.
Takrat na griču slave pod žarometi sem stal,
zdaj pa brez ficka sem na dnu, ne vem, kaj za dolgove bi še dal.
Vsak dan je težje na noge se postavit',
zato priložnost vsako z veseljem bom zagrabil.
Rad bi le na noge se postavil.
V godlji sem, najemnina čaka, ta stres zlomil bo tega bedaka.
Pod pritiskom.
Brenda, sproti si izmišljujem besedilo.
Pod pritiskom.
Kar je, roko na srce, izjemno.
Daj no!
Brenda, Brenda, obupan sem.
Pomagaj mi nazaj na vrh, da vrata si spet odprem.
Brez pritiska. –Brenda, Brenda, usliši me.
Vsa teža sveta me teži. –Pod pritiskom.
Zdaj ne morem odnehati, ko se mi uspešnica smeji.
Tokrat sem odločen uspeti.
Brenda, prosim, reci, da vidiš potencial v meni.
Vse bom naredil, da boš le pristala.
Na kolenih te prosim, da bi ostala.
Reci, da ti je mar, in mi roko podaj.
Reši me, prosim. Prosim, reši me.
To sploh ni pravo besedilo.
A misliš, da ne vem? Brenda?
Ne, ne! Torba! Obleka!
Ne!
Kaj pa imaš tu?
V redu je.
Očitno sem blizu.
Tam je!
Predstaviti se moram. Ampak zakaj me je strah?
Ne zna govoriti. Tega pa nisem predvidel.
Oprosti.
Brenda, prosim, vrni se. Samo tokrat, potem pa bova spet poštena.
Obljubim. Prosim, pokliči, ko dobiš tole.
Hvala, Brenda!
Celo hodulje imaš. Odlično.
In obleka se zdi čisto prava, prav prepričljiva.
Takole bova posnela. Snemal bom …
Samo on govori. Blekni že kaj, cepec. Takole.
Živjo. Migo sem in imam …
Šment, odlično renčanje. Si vstavila ojačevalec noter?
Zato sodelujem s tabo, Brenda. Ko si noter, si noter do konca.
Lasje so v redu, malo svetlega ozadja.
Takole, odkritje jetija, prvi posnetek.
Z vami sem Percy Patterson. Visoko v Himalaji sem iskal redkega …
Ne še, hvala. Izreži. Čez tri, dve …
Iskal sem himalajskega pajka skakača,
ampak sem od tam slišal zamolklo renčanje.
Je to jeti? Zarenči.
Lepo prosim. Brenda, ugasni to reč.
Brendo snemam v … Čakaj, no.
Brenda?
Jeti je. Jeti.
Ne morem zakričati.
Smejal se boš, ampak v mojem svetu veljaš za strašno pošast.
Meni se zdiš pa prej srčkan.
Pesem male noge. To pa poznam. Znam jo.
Nisem prav zapel?
Domov te moram peljati, da dokažem, da si resničen, in me bodo od-izgnali.
Bi rad vzel kaj s sabo? Prav.
Tudi to bi vzel? Prav, pridi sem.
To je videti mega.
Ne!
Čakaj, kam pa greš? Glej, kako si vesel.
Ne, ne.
Nehaj!
Tole je čista ironija.
Mala noga? Halo?
Je prav, da takole pade ven?
Nazaj bomo dali. Saj gre sem, ne?
Ojoj.
Dobro, vzemimo malo tega.
Upam, da te ne moti, ampak peljem te domov.
Rekel bom: "Hoj, kaj dogaja?" Oni pa: "Hej, a je to … Kaj?"
Jaz pa bom rekel, da ja. Takle fris bodo naredili. Jaz pa takega.
Mala noga obstaja, depci!
Je to snežni metež?
Si dobro? Metež se je vzel od nikoder, a ne?
Ne skrbi, tu bova počakala, da mine. Toplo je.
Ne!
Prosim, ne umri. Ne umri.
Ne skrbi, mala noga. Rešil te bom. Rešil te bom. Zdrži! Zdrži!
Ogenj.
Toplo.
Prijetno.
Čakaj. Kaj …
Ne, ne moreš …
Kako je zdaj? Lepo toplo povsod okoli.
Kaj pa je narobe? Si lačen? Našel sem ti hrano.
Prosim.
Te še kar zebe? Vem, zakaj. Nimaš krzna.
Tvoj zapredek je skoraj suh. Sem lezi, dokler se metež ne poleže.
Percy Patterson, tole bo mogoče tvoje zadnje oglašanje.
Mogoče me bo požrl, spekel, zmrznil bom ali pa kakšna strašna kombinacija vsega.
A vedite, da sem tvegal življenje v iskanju nečesa izjemnega.
Nečesa večjega od nas.
Dobesedno veliko večjega.
Krasno, premikaš se. Skoraj sem že izpraznil …
Mislim, da pravi, da bi me rad povečerjal.
Dobro, dobro.
Kaj?
Dajmo, neumni zmrznjeni prsti!
Takole. Brenda, daj mi mojo slavo.
Naloži ta posnetek, potem pa pošlji pomoč.
Prosim, deluj. Deluj.
POVEZOVANJE POVEZANO
To!
NALAGANJE 28 UR
Ne!
Še nekaj je tukaj.
Po odmevu sodeč, je približno 200 metrov proč.
Napačna ocena.
Moj mož tam zadaj trdno spi!
Oprosti! –Da ne omenjam otrok!
Več tednov sem jih uspavala!
Nimam otrok, ampak si predstavljam, da je težko.
Komaj pol leta imam za počitek od obveznosti, ti pa mi še to uničiš.
Prikorakaš v mojo votlino in si niti ne obrišeš nog!
Res mi je žal. –Le glej.
Ne vem, kaj si ali od kod si, ampak nauči se malo olike!
Si videl? Težila je, da bom zbudil moža.
Jaz pa sem ji povedal svoje. In razumela me je. Komunicirala sva.
Izjemno!
Percy, ne bodi neumen. Ne pojdi pomagat strašnemu jetiju.
Ne počni tega!
Čeprav me je rešil pred medvedom.
Zdaj ni pravi čas za slabo vest!
V redu je, orjak.
Snemiva tole. Te boli?
Oprosti. Tole? Kaj pa tole? Tole? Oprosti.
Nehaj! –Sem že.
V redu je, v redu je.
Metež se je polegel.
Zlezeva na goro in dokaževa, da obstajaš?
Dobro, kretnje.
Neverjetno,
ampak mislim, da skuša jeti komunicirati z mano.
Najbrž želi, da grem z njim.
Tole je najpogumnejše, kar sem kdaj storil, ali pa najneumnejše.
Upam, da je prvo.
Skoraj bi pozabil.
Tole te bo grelo. –Ne, ne!
Pa je res kar prijetno.
To!
Kmalu bova tam.
Pokonci, Migo. Gong je treba udariti!
Zakaj je danes tako težko?
Sprosti!
Migo? Migo, čas je za …
Saj res, izgnan.
Kaj, za …
Dva gonga?
Kaj je bilo to?
Ne sprašuj, samo dol potisni.
Dol potisni.
Moja čelada.
Hitro me spusti, preden si premislim.
Meech, ne smeš. Naša voditeljica si!
Ravno zato moram. Spusti me! Prav.
Srhljivo je. Kako je Migo zmogel?
Mogoče zato ti ne bi smela.
Samo povem, da mi je prav, ker boš ti. –Jaz bi moral iti.
Najmočnejši sem in naučil sem se spati z odprtimi očmi.
Tudi zdaj spim. Vi pa ste v mojih sanjah.
Spodaj je, ker sem ga jaz prepričala.
Morda se je izgubil ali pa je ranjen.
Ali pa mrtev. –Fleem!
Kaj? Zdaj pa ne priznamo resnice?
Izpustili smo ga, ker je prišel Thorp. Spet lahko, zato pohitimo.
Druščina! –Še vedno slišim njegov glas v glavi.
Druščina! –Tudi v moji glavi je.
Migo. Tu je!
Vem, in vedno bo.
Ne, ne, tu je! Tamle!
Druščina! –Migo!
Mistično bitje! –O, ne!
Imam te.
Migo!
Kako mi je odleglo!
Živjo. –Hej.
Živjo. –Živjo.
Vidiš? Sem rekel, da je živ! –Brat moj!
O, Migo!
Družba, počasi.
Kaj je to?
Društvo za male noge, predstavljam vam vaše mistično bitje.
Vedela sem, da je resničen. –Ne bodo me več imeli za zmešanega.
Kako je lep! –In tako majhen.
Migo, uspelo ti je. Res ti je uspelo!
Ne, nam je uspelo. DMN-ju. –Ja!
Še štiri velike noge. Celo nogomoštvo!
Boj se me, malo bitje! Tvoj bog sem!
Fleem, kaj počneš? –Prevlado vzpostavljam.
Ne, ne prevladujemo. Odprtih rok ga sprejmemo.
Sem jaz naredila tole?
Oprosti, si v redu? Te kaj boli? Oprosti. Rada te imam.
To resnico bomo nesli v vas, da bo razneslo nekaj ozkih glav.
Kaj je bilo to? –Res so ozkoglavi.
Gwangi ima prav. Zbudimo jih.
Kaj? Migo se je vrnil? –Migo.
Ja, tako je. Zdaj pa imate!
Moj fris! –Poslušajte!
Pustite, kar počnete, in pridite z nami!
Ker bo to najboljši del dneva! –Slišali ste Miga! Pridite.
Tako je. –Migo?
Ti zgoraj! Pridi dol! –Otroci, vi tudi! Garry, še ti.
Pridite! Navdušeni boste! –Migo, dobrodošel nazaj.
Čakaj, nisi izgnan? Mega!
Posluh, zberite se. Verjemite, da vas bo tole zanimalo.
Moji dragi jetiji, v življenju so trenutki, prežeti s pomembnostjo.
Takrat se moramo ustaviti in se zazreti, kje trenutno smo.
Da dojamemo takšno krasoto in ponotranjimo lepoto …
Dolgočasi me! –Povej bistvo!
No, prav. Takole.
Kolegi jetiji, glejte malo nogo!
Ne morem verjeti. Niso primitivne zveri, ki živijo v votlinah.
Kompleksna civilizacija so.
Se zavedate, kaj to pomeni za svet?
Posebna oddaja Percyja Pattersona.
Svet, ni za kaj!
Torej,
čemu tokrat takšno razburjenje? –Migo je našel malo nogo.
Ugibanje. –Toda, očka, poglej malo nogo!
Nimajo jaki malih nog?
Naj ga odnesem v palačo in se posvetujem s kamni,
da določim, kaj je.
In če je mala noga? To pomeni, da se kamen moti?
Vsi se motijo. –Ja.
Garry, dihaj. Prosim vas.
Kaj pravijo kamni o vprašanjih?
Ogromno vprašanj imam!
Od kod je? –Zakaj je rožnat?
Kako si ga spravil sem? –Kaj je?
Kako razmišlja s tako drobnimi možgani?
Tudi sam imam kup vprašanj.
Kje ima rog? –Je to uho? –Bi košček sadeža?
Kako je tu, če kamni pravijo, da ga ni?
Ne vemo, kako velik je svet.
Kako? –Zakaj? –Kako to misliš?
In šele odkrivamo ga.
Zbegana sem. –Lahko vemo še več?
Zato ga odkrij!
Nisem vedel, kaj vse lahko veš.
Ni to čudovito?
Okoli tebe leži skrivnosten svet, ki te vabi, da ga odkrij.
Naenkrat lahko spet rastem.
Ni to res noro?
Radovedni smo, in tako je prav.
Poglej za vsak vogal …
Je to zate umetnost?
Preišči vsak košček neba.
Kaj počne? –Bo res letel?
Saj življenje skriva čudesa.
Svet je čudovit.
Rožica, sedi. –Imam te.
Lezi. Lezi!
Vidiš, kaj ste sprožili? –Ja. Pa ti? Poglej jih!
Očka, predolgo smo živeli v strahu. –Samo zaščititi sem vas hotel.
Ščitim vas in tebe.
Ni me treba ščititi, raje me poslušaj. Vse nas!
Še posebej Miga. Očka, pod oblake je šel.
Z Migom se pogovarjajo, ker posluša njihova vprašanja,
namesto da jim pravi, naj jih potlačijo.
Vendar si ti njihov vodja in želijo si, da bi bil to ti.
Zato se pogovori z Migom o tem, kar je videl, prosim.
Prav imaš. To moram narediti.
Hvala ti. Vedela sem, da si boš premislil.
Po malo nogo grem. Adijo!
To je trak, neke vrste šal.
To je nadomestek vlaknin. O tem raje ne bom.
To je nogavica, tkanina med čevljem in nogo.
To ni za …
Štiri dni sem jih nosil.
Znaš prevesti zvitek nevidne modrosti?
Ja, dejansko ga rabim. –V redu.
To pa ni modrost in nikakor ni nevidno.
Kje je Migo?
Očka! Očka!
Ni to najboljši dan do zdaj?
Očka?
Kaj je narobe? Kje imaš čelado?
Zgrešil sem gong, ampak nebeški polž je vseeno vstal.
Torej se še en kamen moti. Izjemno. –Izjemno?
Kaj je tako izjemnega pri tem? Kamni bi morali biti kamni.
Odločni, zanesljivi, resnični.
In zdaj je polž vstal sam od sebe? –Če je sploh polž.
Meechee misli, da bi lahko bila goreča gmota plina.
Plina? Sem si razbijal bučo, da bi zbudil gmoto plina?
To po navadi zbudi mene.
Očka, vem, da je ta sprememba strašljiva, ampak mogoče je tudi dobra.
Morda je še kaj boljšega od razbijanja glave ob gong.
Ampak če ne udarjam gonga, potem nisem udarjalec gonga.
In kaj sem potem, če nisem udarjalec gonga?
Hej, Migo!
Moj oče te kliče.
Varuh kamnov? Resno?
Kar je lepo zate, ker mene nikoli ne pokliče.
Prav.
Zakaj sem to zakričal na glas? Kakšna sramota.
Spet si zamočil, Thorp.
Očka, vrnil se bom.
Očka?
Poglej jih.
Veliki Varuhi kamnov v preteklosti.
Vsak je dodal nove kamne, ko je dobil modrost, kaj je dobro za vas.
Ogrinjala se zdijo težka. –Saj so. Močno hrbtenico moraš imeti.
Skrivne stopnice. Dobro.
Kam me pelješ?
Koliko vprašanj.
Čas je, da ti dam nekaj odgovorov.
Kaj je to?
Veš, Migo …
Nekoč jetiji pod oblaki so živeli,
bili smo živi, lepo smo se imeli, dokler na male noge nismo naleteli.
Ja, res je, nekoč smo v dolini bivali.
A smo tam veliko slabega doživeli.
Čeprav so drugačen jezik uporabljali,
pa so nam ljudje svojo naravo pokazali.
Nevarna vrsta, ki se nam je zanimiva zdela,
je v svoje roke sulice in ognjene palice vzela.
Klicali so nas velike noge, rekli, da smo zveri,
nas lovili, preganjali, niso odnehali.
Ni bilo druge, morali smo se skriti,
drugače bi nas vse hoteli pobiti.
Skrili smo se na goro, da bi si kožo rešili,
ker vedeli smo, da ljudje tu ne morejo preživeti.
In tu smo v kamen prvi zakon zapisali,
ga razglasili in kot resnico oznanjali.
Naš svet je otok, ki plava na morju oblakov. Tako naj bo.
In nato se je še več zakonov napisalo.
V naše dobro, to je bil edini način,
da se zaščitimo pred človekovim uničenjem,
ko so se ljudje spravili nad nas s svojim besnenjem.
In zdaj veš, zdaj veš vse.
Pisali smo nova pravila.
In zdaj veš, zdaj veš vse.
Zato je mnogo boljše laganje.
In zdaj veš, zdaj veš vse.
Ne pomaga ti zanikanje.
In zdaj veš, zdaj veš vse.
Zato je mnogo boljše laganje.
Moja mala noga pa ni takšen. –Vsi so takšni.
Povej, te je, ko si ga našel, sprejel odprtih rok?
Ni jim mar za nas, samo nase gledajo.
Zato moramo to narediti tudi mi, če želimo preživeti.
Pod oblaki sva. –Tako se zdi, toda bolje poglej.
Para je, ne oblaki!
Kamni delujejo. –Kamni?
Vsako delo, naj se še tako nesmiselno zdi,
pomaga, da se ta pomembni stroj vrti.
Da piska in sika in paro spusti,
da spodnji ne vidijo gor in dol ne zgornji.
In gledali bi, tudi če izvedo za grozljive reči.
Od strahu le radovednost močnejša se zdi.
In zdaj veš, zdaj veš vse.
Čakaj, so na vseh kamnih laži?
Laži, laži.
Dobre laži, ki ščitijo naš svet.
Ampak izvedeti morajo resnico. –Kaj res?
Pogumen si, ker iskanje resnice plemenito se zdi,
sam pa to pripišem mladostniški naivnosti.
Naj ti zaupam skrivnost, ki jo čez leta boš spoznal,
kaj je resnica, vsak sam bo dognal.
Bi rad preprečil naše uničenje? –Ja!
Potem je naš edini cilj obvladati informacije.
Razen če želiš doživeti človeško plenjenje.
Ne! –Potem ščiti laž in vaško življenje.
Migo, za življenja gre. Tvojih prijateljev, očeta, Meechee.
Rada bi vedela vse o tebi in tvojem svetu.
Radovedna je. In veš, kaj pravijo. "Radovednost je ubila jaka."
Kaj naj torej naredim? –Vsem reci, da si lagal o mali nogi.
Saj so ga že videli. Ne bodo mi verjeli.
Presenečen boš, kaj vse bodo verjeli.
Migo, misliš, da je znanje moč?
Zdaj veš, zdaj veš vse.
Vprašanje je,
kaj boš naredil s to močjo.
Malo je nejasno, ampak počasi razumem.
Pripoveduješ zgodbe, ki letijo po zraku v nizu slik, ki si hitro sledijo
in se po čudežu pojavijo v hišah malih nog.
Televizija, ja!
In kaj je ta reč tu? –Streha mojega doma.
Dom. –Dom?
Govoriva o istem?
Je to tvoj najboljši prijatelj? –To je zlobni bančnik.
Vzeti mi hoče dom zaradi nekakšne "variabilne obrestne mere".
Tudi jaz ne razumem, kaj to pomeni.
Tu je zrak res redek.
To so živali.
Predrznica. No, zato počnem, kar pač počnem.
Navdušile so me druge vrste, kot ste vi.
Ne kot vi. Vi ste izjemni.
Pozneje pa me je zanimalo le, koliko ljudi me gleda, kako slaven sem.
Ko povem tole na glas … Kako se v vašem jeziku reče "beden"?
Pri devetih sem videl prvega leva. Takšen je bil.
Ne takšen. Tale je podoben debelemu pudlju. Pokazal ti bom.
Kaj je ta reč?
Ni jim mar za nas. Migo, za naša življenja gre.
Samo zase jim je mar. Dobre laži.
Zato moramo tudi mi zaščititi svoj svet.
Prijatelje, očeta, Meechee.
Ne počni tega. Kaj delaš? Vse boš uničil! Nehaj!
Rdečega gor! Gor! Zdaj pa k modremu.
Moder. Trije v vrsti! To! Migo, ne zdaj.
Dobro, dol, desno. Rožnatega. Premakni.
Takole. Bum!
Migo, oblike prestavljam, da izginejo vrste.
Nesmiselno je, čista potrata časa, ampak ne morem nehati.
Pa je šel rekord.
Mala noga? Si v redu?
Malo sem omotičen. Več kisika potrebujem. Kisik.
Še svojega imena se ne spomnim.
Kaj je to?
Učila sva se pogovarjati.
To je njegov svet, ki je ogromen in v njem je še več malih nog.
Veliko več.
Migo, nekaj je narobe.
Slabo je videti. Mrzel je in čudno diha.
Vedeli smo, da ljudje tu ne morejo preživeti.
Domov ga moramo odnesti. –Kaj? Ne!
Zakaj ne? In če je hudo bolan in potrebuje pomoč?
Nehaj že z vprašanji! –Neham naj z vprašanji?
Posluh! Varuh kamnov bo nekaj oznanil.
Veš, kaj se dogaja? Zdi se, da nekaj veš.
Prosim, nehaj.
No, takole. Danes je bil res zanimiv dan.
Poln doživetij in vprašanj.
Ogromno vprašanj.
Priznam, da sem jih ob teh dogodkih še sam postavil nekaj.
Prikrivanje voham.
Migo se mi je pridružil, da ga povprašam o njegovem odkritju.
Skupaj sva prišla do istega sklepa.
Migo, povej, kaj sva odkrila. –Ja.
Veste, dejansko …
Ja, no …
Hotel sem vam povedati …
Ni mala noga.
Čakaj, kaj? –Ja, zmotil sem se. Zamešal sem.
Varuh kamnov je pogruntal,
da je dejansko vrsta jaka. –Jaka?
Migo je odkril redko vrsto, ki je še sam nisem poznal.
Rdečekoži mini goli jak. –Veš, da to ni jak!
Kot vidite, ga omenja tudi kamen.
Kaj se dogaja?
Kamni so nas ščitili več generacij, a se nismo menili zanje.
Danes nihče več ne hrani velikih gorskih mamutov.
Prav ima. –In zaradi tega se potapljamo.
Nočem se potopiti!
Garry, upravičeno se bojiš. Poslušajte Garryja.
Nočem se potopiti v nič!
Migo, to so laži. Videli smo, da si šel pod oblake.
Nisem. Padel sem v oblake,
njega pa sem našel v votlini. –Kaj?
Ne poslušajte ga! Vse hočejo prikriti!
Del velikega stroja smo. –Prijatelj, nehaj!
Po mojem je ta ogromni stroj pod nami! –Nehaj že!
Res se sliši kot stroj! –Strinjam se.
Saj ste me slišali. –Nehajte!
Velik stroj?
Dobro. Poslušajmo Gwangijeve zmešane teorije,
saj vsi vemo, da je Gwangi malo trčen.
Kaj? –Ne govori, da je trčen.
Bomo res poslušali te tepce?
Vsi vemo, da so vaški čudaki. Dokazati hočejo, da se kamni motijo.
Toda če ne ubogamo kamnov, se lahko zgodijo slabe reči.
Lepo si povedal. To je čista resnica. –Resnica?
Po mojem ni nikomur mar za resnico.
Počakajte. –Migo, daj mi ga.
Kaj počneš?
Ne! Toploto potrebuje. Ne more dihati. –Meechee.
Zakaj to počneš? –O tem se moramo pomeniti notri.
Notri.
Prav, oče.
Meechee, pogovoriti se morava. –Dovolj si že povedal.
Dobro, zdaj se lahko vrnemo v stare tire.
Vsi nazaj na delo. Vas ne bo sama skrbela zase.
Kaj boš naredil z malo nogo?
Vrnili ga bomo v votlino, kjer si ga našel.
Nisem ga našel v votlini.
Toda tako si rekel in verjeli so ti. Prav si storil, Migo.
Varuh, počakaj!
Ne!
Opravil si svojo nalogo, Migo.
Pojdi domov.
Migo?
Kaj je narobe? Kaj počneš?
Razmišljal sem o 15. kamnu.
"Nevednost je blaženost"? –Ja, ta pa drži.
Nevednost je blaženost. No, vsaj bila je.
Kar srečen sem bil, ko nisem vedel za malo nogo. Ali DMN.
Ali kako čudovita je Meechee.
In srečnejši bi bil, če ne bi vedel, da me ne marajo, da sem lagal, jih izdal.
Pogrešam svojo nevednost.
Vrniva se torej k staremu življenju. Z eno spremembo.
Od zdaj bom jaz udarjal gong.
Mogoče bo butanje z glavo otopilo, kar čutim.
To pa. Res otopiš. Ničesar več ne boš čutil.
Dobro, ker se počutim kot cepec.
Dobro. Se spomniš mojega nasveta?
Najprej preveri veter, ker te hitro odpihne iz smeri.
Veter. Prav.
In dobro moraš meriti, drugače ti ne bo uspelo.
Nameri, prav. –In ne pozabi.
Čeprav veš, da bo zabolelo, moraš udariti z vso silo.
Mala noga je notri, ona tudi.
Ampak …
Sin, vaščane si že predramil.
Zdaj pa poskrbi, da bodo ostali budni.
Rad te imam, očka. –Tudi jaz imam rad tebe, sin.
Zdaj pa reci.
Sprosti!
Av!
Meechee, res mi je ž …
O, ne. –Meechee?
Kaj pa ti tu?
Meechee. –Kje je mala noga?
Zdrži, mali. Kmalu boš doma.
Meechee je vzela malo nogo
in me prepričala, da imam težave z jezo zaradi nekakšnega očetovskega kompleksa.
Nekaj o tem, da so me kot otroka premalo objemali.
Trenutno premlevam tole, očka.
Kaj sem storil? –Odpri vrata!
Druščina!
Pomagati mi morate! Meechee nese malo nogo pod oblake!
Žal mi je. Nisem resno mislil tistega.
Vse lahko pojasnim po tem, ko najdemo Meechee.
V nevarnosti je. Morate mi verjeti!
Zakaj bi ti verjeli? Lagal si. Prijatelji ne lažejo.
Ali te zabodejo v hrbet in pred vso vasjo govorijo, da si zmešan.
Vedel si se kot jaz. Več sem pričakoval od tebe.
Res je, lagal sem.
Vedno ste iskali resnico, ne glede na tuje besede.
Smejali so se vam, vam dajali vzdevke. –Čakaj, kakšne vzdevke?
Toda niste dovolili, da vas ustavi strah.
To bi moral narediti tudi sam.
In to bom zdaj storil.
Migo!
Čakaj! Kakšne vzdevke?
Meechee, kje si?
Kolka! –Živjo.
Živjo. Čakaj, če si ti tu, je tudi …
Ojoj! To je pa dolg padec!
Prijatelja!
Prišla sta! –Seveda, zaradi Meechee.
Ja, vem.
In malo zaradi tebe, a v glavnem zaradi Meechee.
Hvala. Celo tebi, Fleem.
Kje pa je Fleem? –Za in proti.
Za: Migo te rabi. Proti: mrtev mu ne koristiš.
Proti ena, za nič. Dobro, za …
Fleem je bednež.
Ne smemo se obirati. Pred drugimi moramo najti Meechee.
Kako je veliko.
Kako sploh vemo, da je padla sem?
Dobro, mali. Zdaj lahko lažje dihaš.
Doma si, vidiš? Doma.
Kaj je pa to?
Čakaj, kje sem?
Kaj? O, ne, ne, ne.
Dobro.
Brenda? –Percy?
Percy! Živ si!
Saj si živ, a ne? –Nisem mrtev. Pripravljen na akcijo.
… sem tvegal življenje v iskanju nečesa izjemnega.
Nečesa večjega od nas. –Moj posnetek.
Naložila sem ga, kot si naročil, in razširil se je po spletu!
Pravi je bil, ne? Kajti obleko imam jaz. Našel si jetija.
Telefon zvoni kot nor. Vsi te hočejo. Nisi preveril sporočil?
Percy, moj najljubši klient. Tu tvoj agent. Nazaj te hočem. Pokliči.
Mark Birden iz National Geographica. Pokliči!
Percy, tu tvoj oče. Ne sramujem se te več.
Spet kličem iz New York Timesa. –Prijateljev prijatelj mi je dal številko.
Percy, Gayle s TV-mreže. Videla sem tvoj posnetek.
Če pripelješ jetija živega, si s svojo oddajo rešen!
To si si vedno želel.
Čakaj, je jeti tu?
Ne morem verjeti, kaj vse vidim. Neverjetno je!
Kaj pa je to?
Kako lepo.
Ojoj, otročiček male noge! Kako si srčkan!
Kako si gibčen!
Nisi pravi, ne?
Super špičasto.
Kako lepo. Še ena mala noga!
Koliko vas pa je? Ogromno.
Živjo!
Kako so hitri!
PIROTEHNIKA
Povsod sem pogledal. Meechee ni tu.
Mislim, da sem jo našla.
Prečudovito!
O, ne, ne, ne. –Tole je presvetlo.
Hej.
Kaj se dogaja?
Zakaj to počnete?
Meechee, tu smo. V redu je. –Hvala.
Ni v redu. Na groznem kraju smo. A smo vsaj skupaj!
Ja! –To. –Čakaj. Kje je Fleem?
Za deset, proti 65. Kakšno mučenje!
Fleem je beden. –Ja.
Si poškodovana? –Dobro sem.
Zakaj so se tako spravili nadme? –Ker so grozna bitja.
Ti! Zakaj si tu?
Jezna si. –Se ti zdi?
Meechee, res mi je žal. Verjemi, zaščititi sem te hotel.
Zaščititi? Z lažjo? –Prav ima, Migo.
Ti ne lažeš očetu, skrivna vodja DMN-ja?
Prav ima, Meech. –To je nekaj drugega.
In pred čim si mislil, da me ščitiš? –Pred tem.
To mi je pokazal tvoj oče. Zato sem lagal.
Pošasti so.
Ne, nas imajo za pošasti.
Druščina, približujejo se.
Našli nas bodo. Kaj pa zdaj? –Takoj moramo proč.
So res tako zlobni?
Ne vem, ampak ne smemo čakati, da bi izvedeli.
Kje so? –Prisežem, da so šli sem.
Našel sem jih! –O, ne! Kam pa greš?
Ne bodo jih dobili pred mano! –Percy!
Pridite, gremo. Lažje je bilo priti dol.
O, ne! Migo, ujeti smo.
Skrijte se pred lučjo!
Celo ogrinjalo.
Sem rekel, da nas kamni ščitijo.
Očka! –Meechee!
Prišel si pome. –Seveda sem. Poslušal sem te.
Hvala.
Kaj je to?
Migo, pridi! Uspelo nam bo!
Pojdite! –Kaj počneš?
Ne smejo nam slediti domov.
Migo! –Pojdite!
Ne!
Tu sem! Pridite pome!
Gwangi, pohiteti moramo!
Prijatelja, ne?
Upam, da razumeš, zakaj moram narediti tole.
Ne!
O, ne. Dobili so ga!
Meechee! –Migo!
Tam!
Ne!
Presneto! Pa ste me.
Je to zate šala? –Odvisno. Se vam zdi smešno?
Promocijski trik za gledanost. –Zguba.
To ni Migo. Kje pa je potem? –Ustrelil me je.
Migo! –Mala noga me je ustrelil.
Ne čutim obraza.
Čakajte, je torej zloben? –Ne, ni zloben.
Ustrelil me je, da bi me rešil.
Ja, prav imaš. –Vse nas je rešil.
Pa je šla moja slava.
A si dobil nekaj boljšega. Poštenost.
Le kje se je skrivala? Brenda, hvala.
Aretirani ste zaradi kaljenja miru, uničevanja lastnine, ognjemeta v mestu.
Čakajte. –Mednarodne goljufije, klateštva,
čudaštva.
BRIŠI?
Rad imam malčka. Pa vas tudi.
Ti pa si tako izjemna in pametna
in prigrešal sem te. Prugrešal sem te.
Pregrešal sem te.
Tudi jaz sem te pregrešala, Migo.
Dobro, pojdimo domov.
Kaj sem zamudil?
To je naša zgodovina in to so naši predniki.
Jetiji so nekoč živeli pod oblaki.
Prišli smo sem, kjer male noge ne morejo preživeti.
Mislil sem, da je mala noga sovražnik, na koncu pa me je rešil.
Vem, da sem rekel, da ni mala noga, ampak to ne drži.
In žal mi je, da sem vam lagal.
Male noge so resnični in živijo pod oblaki, ki jih ustvarjamo sami.
Naši predniki so se tako odločili zaradi tega.
To je resnica. Vidite?
Zapleteno je in srhljivo, ampak bolje kot življenje v laži.
Veliko bolje.
Torej nismo padli iz zadnjice nebeškega jaka?
Najbrž ne. –Iz čigave zadnjice pa smo padli?
Vrnili se bomo k temu. –Prav.
Zdaj torej veste. Mi imamo njih za pošasti, oni pa nas.
In to se ne bo spremenilo s skrivanjem. Pogovarjati se moramo.
Sami se moramo odločiti, kaj želimo narediti.
Ja!
Čas je, zdaj je čas
za nekaj drugačnega, nekaj novega.
Tukaj in zdaj
moramo najti način.
Da se odpremo, naredimo korak naprej.
Da namesto sovraštva razlike spoštujemo.
Dober občutek imam, ja, verjamem,
da imamo moč polepšati svet.
Zato pa morava stopiti skupaj, ti in jaz, midva oba,
in se z resnico poveževa.
Zato pa morava stopiti skupaj, ti in jaz, midva oba,
in se z resnico poveževa.
Nisem zmešan!
Za: spodaj boš srečal veliko ljudi.
Proti: nisi preveč družaben.
To je mučenje!
MALA NOGA
Ni še konec …
Dobro, čez tri, dve …
V naslednji oddaji … Čakaj. A mi manjka zob?
Prevod: Miša Šavor
Uredil metalcamp
Tehnična obdelava DVD Rippers Slovenija
Slovenian